UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
PROCESELE VÂRCOLACILOR
PREOTEASA ABISULUI
PROCESELE VÂRCOLACILOR ETHAN TURNER
AGENȚIA TELLER ERLICH PROCESELE VÂRCOLACILOR
DA!
Și acum, alte subiecte.
- Are cineva ceva? - Da, eu am o veste.
Cartea la care am lucrat cu Ethan Turner e gata de lansare.
- Am făcut marele pas... - Stați!
- Scuze pentru întrerupere. - Bună dimineața, Patel!
Îmi place bereta ta.
Mulțumesc. Tocmai am vorbit cu Anne Michel, de la Random.
Oferă milioane pentru seria lui Patty Ho, Procesele vârcolacilor!
Doamne, e nemaipomenit!
Nu știu ce facem. De ce...
Ia-ți mâinile din fața mea, Patel! De ce urlați?
E cartea mea!
- La asta am lucrat cu Ethan, - Ce tot vorbești?
Procesele vârcolacilor! Tocmai asta voiam să vă spun acum!
- Glumești? - Nu glumesc.
Tu glumești? Eu nu glumesc.
Max, Procesele vârcolacilor e în lucru de cel puțin un an.
M-am prins.
E o farsă. Îmi faceți o farsă.
Nimeni nu face nicio farsă nimănui.
Am discutat despre ea la fiecare ședință.
Ba chiar ai contribuit cu idei.
PROCESELE VÂRCOLACILOR
FELIX, CARE-I TREABA?!
Nimeni nu s-a gândit să judece un vârcolac.
Tu ce părere ai, Max?
Cred că ar trebui să se încheie cu... o scenă la tribunal.
PROCESELE VÂRCOLACILOR
PATTY HO
ÎNTR-O RELAȚIE CU MAX ADLER
SINGUR
Poate ai fost puțin ocupat cu chestiuni personale.
Eu v-am făcut o farsă.
V-am făcut-o, a fost o...
o farsă inversă.
V-am făcut-o.
Pe dos.
A 40-a aniversare e dificilă pentru mulți.
- Te rog, nu e vorba de asta. - Dar despre ce crezi?
Spune-mi tu. Tu ești profesionistul.
- Despre a 40-a aniversare. - Te învârți în jurul cozii.
Nu mă tem că îmbătrânesc.
Doar că dispar toate opțiunile. Totul e deja stabilit pentru mine.
Sunt ferecată în viața mea.
Soțul meu, copiii mei, serviciul,
totul e tranșat, toate ușile sunt închise.
E o singură ușă pe care n-am deschis-o și nu țin s-o fac.
Deci te simți prizonieră?
Poftim? Nu.
Îmi place viața mea.
Dar uneori mă întreb cum ar fi dacă s-ar face țăndări
și aș putea s-o iau de la capăt.
Sunt nebună?
Oamenii își distrug viețile întruna.
Așa e. Nu înseamnă că familia mea ar dispărea.
Nu m-aș trezi într-o dimineață să aflu că Ethan e burlac, de pildă.
- Nu e motivul principal. - Aduci mereu vorba despre asta.
Ții socoteala!
- Doar observ o tendință. - Și eu observ una.
De ținut socoteala cu ostilitate.
Stai o secundă.
- Bună! - Bună!
Bun venit acasă, vere!
Încă sunt în avion.
- O să-l sun pe Ethan. - E aici. Vrei să vorbești cu el, vere?
Nu vreau.
Nici nu vreau să știe că eu sunt la telefon.
Poți să te depărtezi puțin de el?
Bine.
Arăți sexy cu ochelarii ăia.
Voiam să te anunț că îi spun lui Ethan ce s-a întâmplat.
Dacă nu cumva i-ai zis tu deja.
Nu. Nu i-am spus. Sigur că nu i-aș spune.
N-a fost nimic serios. Nu așa ai zis?
O persoană i-a tras-o celuilalt în draci timp de opt ore, atât.
Nu ne întoarcem acolo. Nu reluăm discuția aia, da?
- Nick! - Nu.
Nick, uite!
Trebuie să-i spun lui Ethan. Așa e corect.
Nu spune nimic, ai înțeles?
Am mai trecut prin asta și nu e de bine.
Nu mai suport. Îmi vine să vomit întruna.
Te rog să n-o faci.
Nu spune nimic. Vine petrecerea lui Sam.
Nu cred că mergem. O să-i spun imediat ce aterizez.
- Nick.... - Lisa...
Pa!
Ce?
Așa o să lovesc de acum. Fii atent!
Habar n-ai ce te așteaptă Ești gata pentru niște serve?
Eu o să...
- Mă duc să beau niște apă. - Da.
- Mă simt... - Stai să răspund.
- Bine. Nu știu dacă apa mea e... - Îmi stai în drum.
Poftim.
Vere! Ai aterizat, vere?
O să fii acasă când ajung?
Da, vere, băiatu' o să fie acasă,
să o taie cu tovarășa lui la bairam.
Da, ascultă...
Trebuie să vorbim înainte să mergem la Sam.
Trebuie să discutăm.
- Despre ce? - Între patru ochi.
- Ești bine? S-a întâmplat ceva? - Nu...
- Vorbim curând. - Putem să vorbim acum. Lisa, te rog.
- Putem... - Vorbim mai târziu, bine?
Bine, pa!
- Te simți bine? - Da.
Mă simt bine.
Nu mă încântă ideea galei.
- Bună, Sam! - Bună!
Ai o secundă? Mersi mult.
Îmi cer scuze. Revin îndată.
- Ce cauți aici? - Cred că Lisa știe despre noi.
Poftim? Cum?
M-a sunat de pe pistă să-mi spună că trebuie să discutăm.
Nu-i de bine când soția îți spune asta. O să-i spun Lisei totul.
- Nu. - Ba da.
- Ba nu. - Ba da.
- Ba da, Sam, îi spun. - Nu-i spui. Nu!
Eu sunt Sam, iar tu nu îi spui nimic!
O să-i spun. Voiam doar să știi.
E o decizie pe care o luăm împreună și îți interzic să-i spui.
Nu e nimic de spus. S-a terminat, ai uitat?
Știu.
Nu te las să-mi dinamitezi căsnicia și viețile copiilor mei,
ca să-ți ușurezi conștiința.
O să-i spun că am avut o aventură cu altcineva.
Te va citi în zece secunde.
- N-are cum! - Ascultă-mă!
Era ușor dacă ajungea să-i spui Lisei și gata. Dar nu e așa.
Îți va schimba iremediabil căsnicia, la fel și pe a mea.
Evident, dar crede-mă, m-am gândit mult.
S-a terminat. Noi am terminat-o.
Asta contează.
Nu-mi distruge viața. Te rog!
Ascultă-mă. Vin copiii tăi.
Mami!
- Bună! - Mami!
Bună, dragilor!
- Bună! - Ce faceți, copii?
- Vii la karate cu noi? - Te referi la...
Îmi pare rău, nu pot. Aș fi vrut să pot.
Să mergem. Pa, Ethan!
- Pa! - La revedere!
Pe astea le dăm veverițelor.
Bună ziua! Vești proaste de la turnul de control.
La Chesapeake e furtună, deci vom aștepta puțin.
Nu durează mai mult de o jumătate de oră. Așadar, vă vom ține aici, în avion.
Bine, termină. Termină!
Bună ziua din nou! Se pare că furtuna mai durează.
N-ar trebui să dureze mai mult de o oră.
Vă vom servi cu șampanie pentru a vă răsplăti răbdarea.
Tot pilotul vă vorbește.
Din cauza vremii neprielnice, s-ar putea să fim dirijați către Newark.
Revin cu informații peste o oră.
- Nu vreau să merg la petrecere. - Poftim?
Ethan Turner nu petrece cu prietenii de la facultate?
Vreau să o aștept acasă pe Lisa.
Știi la ce mă gândeam? Centauri.
- Poftim? - Cartea de după Procesele vârcolacilor.
Centauri, jumătate om, jumătate cal. Bine făcuți, părul lung,
pieptu-n față, creaturi ale pădurii.
- E marfă. - Ce naiba tot spui acolo?
Ai putea înlocui „vârcolac” cu „centaur” în document.
Să vedem cum e primită asta.
Da. Nu e niciodată prea devreme pentru ideea următoare
sau chiar pentru a înlocui ideea actuală cu alta.
Max, îmi pare rău...
Tocmai am terminat 400 de pagini. Sunt cam epuizat acum.
- Ai scris 400 de pagini? - Da, e o nenorocită de carte.
Ești supărat? Înjuri mult.
Vreau să mă duc naibii acasă, la Lisa.
- Asta vreau, să fiu al naibii! - Iar înjuri.
Ne suim în tren, te rog?
Vreau să anulez petrecerea, nu să sărbătoresc că îmbătrânesc.
Haide, o să fie minunat!
E prea complicat.
Hai să ieșim la cină.
Asta faci mereu. Împlinești 40 de ani! Dăm o petrecere.
Așa se face la 40 de ani.
Eu nu vreau.
- Trebuia să-mi spui acum șase luni. - Ți-am spus.
Haide, o să fie tare. Ești minunată.
Poți să...
Mă întrebam dacă apuc să trag un pui de somn.
Nu ți se pare aiurea casa asta?
Nu, pentru că nu am nimic de ascuns.
M-am speriat puțin când ursul ăla a spart geamul cu scaunul.
Asta înseamnă că era înăuntru și voia să iasă.
Când mă vezi privind în gol,
să știi că mă gândesc la urs, cum fuge prin casa noastră.
Îți dă fiori.
N-are nicio noimă.
- Urșii n-au degete opozabile. - Termină cu ursul!
- Știi unde sunt Pearl și Marianne? - Nu. Poate se joacă afară.
Unde?
Acum apasă pe frână.
- Care e frâna? - Cea din stânga.
Poziția de parcare.
- Bravo! - Acum îmi mai dai Red Bull?
Sigur.
Bună!
Mulțumesc că ați venit. Bună!
- Sunt bătrână. - Bun venit în club!
Ți-am adus legitimația.
- Arăți bine. - Mersi.
Bun venit la petrecere. Mă bucur să vă văd.
- Mulțumim. - Credeam că ne îmbrăcăm lejer-elegant.
Nu asta înseamnă elegant? Eu port smoking.
- Tu porți... ce se poartă marțea. - Poftim?
A venit Lisa!
Bună!
- Doamne! Ce ai pățit la gleznă? - O luxație.
Te-ai bronzat.
A fost foarte...
- Bună! - Bună!
Ce-ai pățit? Te ajut?
Nu-ți face griji pentru bătrânică. La mulți ani!
- Mulțumesc. - E grozav.
Pot folosi puțin baia, ca să mă împrospătez puțin?
- Mi-e silă de mine. - Da. Pe aici.
O conduc eu.
Nu e ținuta pe care mi-o doream la petrecerea ta, dar asta e.
Termină. Arăți superb!
E chiar... acolo.
- Prosopul de mâini e jos. - Da. Bine.
Mă lași puțin cu ea? N-am văzut-o de o săptămână.
- Care-i planul tău? - Să îi spun despre noi.
Înainte să aducă ea vorba, înțelegi? Ai văzut cum m-a salutat?
- E clar că știe. - Nu știe.
- Știe. - E un plan nebunesc.
- Salutare! - Salut!
Trebuie să vorbim.
Sigur.
Hai să bem ceva și stăm de vorbă.
- Da. - Bine.
- Du-te naibii! - Du-te tu!
- Bună, soro. - Salut!
Nu au cremă solară în Insulele Cayman?
Încă n-am apucat să vorbesc cu Ethan.
- Așa că... - Nici eu. Îmi pare rău.
Am vrut să îi spun totul în față.
Termină, nu e amuzant!
N-o să pot să îi spun decât după, deci poartă-te ca atare.
Bine. De acord.
Lisa, ți-o prezint pe logodnica mea, Dustry.
- Bună! - Ne vom căsători.
Lisa, privește!
- Privește! - E frumos.
- Uită-te. Lisa. - Văd. E foarte frumos.
Nici acum nu-mi vine să cred, mi se pare că...
Ca și cum...
- Da. - Măi să fie! Cine e ea?
Ce e ăla?
Ea e logodnica mea, Dustry. Suntem logodiți, ne vom căsători.
- Felicitări! - Știu, mi-a venit să...
Doar atât...
- Cam așa... - Da, și mie la fel.
- Ursule, ești un dulce! - Tu ești, gâză.
- Hai să-ți arăt niște buchete. - Pentru ce?
- Pentru cununia noastră. - Da!
- Ce-i cu ăștia doi? - Habar n-am.
Cum a fost în Cayman?
Cumplit.
Da.
Ai dreptate. Știe.
Doamnelor și domnilor, vă rugăm să poftiți afară
pentru o prezentare specială.
După cum știți, Samantha, soția mea, adoră surprizele.
Nu! Ce ai făcut?
Din acest motiv, eu și prietenii tăi am organizat o deosebită...
...seară a surprizelor!
- Am ajutat cu inscripția! - E frumoasă, îmi place.
Prima mea surpriză... Nu te teme, iubito, am mai multe.
Vi-l prezint pe Nils Michelson.
Veniți aici cu toții, în partea asta!
Aici.
Știe cineva care e arma cea mai periculoasă din lume?
- Mitralierele? - Două mitraliere?
- Nu. - Armele nucleare.
- E bună. - O bombă.
- Arcul cu săgeți. - N-are dreptate.
Nu-i așa. O armă nucleară ar...
Acum știm că e un arc cu săgeți.
Să înceapă spectacolul.
Ia te uită!
Pentru următoarea surpriză, vă invit în sufragerie.
- Haideți. - Trebuie să mă plătești.
- Gașca de prieteni, haideți! - Gașca!
Să mai exersăm replicile încă o dată.
- Eu citesc. - Am spus fără hârtii.
- O facem fără nimic scris. - Sigur vrem să facem asta?
Sigur că da! E musicalul Monica Lewinsky.
- Așa e. - De-aia ai pata de pe sacou.
Îmi cer scuze!
E o surpriză din Seara surprizelor!
Fără, ar fi o seară obișnuită.
Un spectacol trebuie să răspundă la două întrebări.
- De ce aici, de ce acum? - Da, iar asta nu răspunde la niciuna.
Marianne are dreptate.
E o petrecere foarte elegantă. Ar putea să jignească.
Sunt de acord.
O să fie distractiv pentru toți cei implicați.
Nu vreau s-o joc pe Linda Tripp. De ce mereu eu?
Nu prind niciodată personajele bune.
Haideți, piesa nu-i rea deloc. O facem pentru Sam. E bună.
- Piesa e bună. - Da!
Mi se pare irelevantă și deprimantă, având în vedere cum s-a terminat totul.
E o ocazie bună pentru ca lumea să-și amintească ce am lăsat în urmă.
Bill, cred că e o idee proastă. Nu te pune într-o lumină bună.
Ați fost niște nătărăi.
Nevastă-ta și cu fiică-ta împreună scot un șase, da?
Ea e de trei, ea, de doi. Dau șase.
Ai greșit adunarea.
- Termină! - Gata! Nu mai face asta!
E enervant!
Ascultați! Vă mai amintiți spectacolul de la vechea bibliotecă Leverett?
Studenții nu puteau studia din cauza râsetelor.
Vă amintiți hohotele alea?
Acolo trebuie să ne întoarcem. Atât e de bună!
Ai spus studenți și mi-am amintit că au trecut 20 de ani.
Poate că nu ține.
Max, piesa e nașpa.
Tu ești nașpa, Marianne! Știi ce mai e nașpa? Piesa ta.
Versiunea idioată a piesei Un tramvai numit dorință.
A fost un dezastru.
Îmi pare rău, asta...
N-am vrut. Te iubesc, Marianne. Iartă-mă.
Mă ia valul când iau peruca și devin Kenneth Starr
și atac fără să fiu provocat și fără dovezi.
Mă apucă... „Monica-rena”.
- Auziți „Monica-rena”? - Da.
E spectacolul! A început. Nu mai avem ce face.
Trebuie să-l încheiem. O să le placă, da? Începem. Fără scenariu!
- Nu vreau să fac asta. - Te înțeleg.
Parc-aș fi un Garth hasidic.
Bună seara!
Sunt Keneth Starr. Puțină atenție, vă rog.
- Fraților, puțină liniște. - Opriți muzica.
- Credeam că voiați... - Oprește muzica.
Oprește muzica.
Bine. E parte din scenetă.
Ca unii dintre cei mai buni prieteni ai lui Sam, vrem să spunem...
Trebuie să gândesc. Aveam un plan, iar acum nu...
- Taci! Un tramvai a fost marfă. - A fost de rahat, ca asta.
Mulți ani trăiască
Nu. Încă nici n-am luat masa.
Stați așa. Încă n-am luat masa. Nu am... E prea devreme.
Scuze, greșeala mea.
- Să mâncăm... - Da.
- Și apoi vom... - Scuze.
Ce se întâmplă?
Las-o baltă, n-o mai facem. Ați câștigat.
A fost super! Vă mulțumesc mult de tot!
Poftă bună tuturor!
- La mulți ani, Sam! - Mulțumesc.
- Ce nebunie! - Așa e.
- Bună. Putem să vorbim puțin? - Care-i treaba?
- Ethan! - Da?
- Poți să vii puțin? - Sigur, dragă.
Care-i treaba? Anastasia!
Nu știam că a fost invitată.
N-a fost. Am găsit-o afară, lângă piscină.
- Bine. - E iepurașul meu.
Nu impostorul pe care mi l-ați dat și pe care acum îl iubesc.
Nu știu despre ce vorbiți. Mă întorc la masă.
Sam, treci aici în clipa asta!
Trebuia să o duci la veterinar,
dar a ajuns la 80 de kilometri, în Connecticut, la Sam,
deci încă sunteți cuplați.
De unde știe despre noi?
Ai spus că s-a terminat și am crezut. Am răsuflat ușurată.
De când știi de noi?
De ce-ți pasă ție atât? Nu e viața ta.
De ce-mi pasă atât? Pentru că vă iubesc.
- Sunteți familia mea. - Nu! Familia mea e așezată acolo.
Doamne, Sam, știi ce vreau să spun.
Știe totul? De ce i-ai spus?
Sunt om și eu. Trebuie să vorbesc cu cineva.
Trebuie să-i spun Lisei.
Deja știe, dar se pare că toată lumea știe,
deci e mai bine dacă îi spun eu primul.
- Nu poți. - Ar trebui.
- Mulțumesc, Marianne. - Nu, te rog!
Te rog, Ethan, nu face asta, e ziua mea.
O duc pe Anastasia în dormitor, unde îți va roade pantofii.
- S-a întâmplat ceva? - Multe secrete. Otrăvitoare.
- Lisa. - Da?
- Dacă ai o secundă, să discutăm. - Da.
Un toast! Pentru minunatul meu soț, Jon.
Suntem norocoși să avem atât de multe.
Să ne gândim cât de norocoși suntem,
ceea ce e o raritate în lumea aceasta șubredă.
- Noroc! - Noroc!
Perfect.
Bine, mai am o ultimă surpriză.
Bun găsit, dragi prieteni! Sunt Ken Yurubi. Mediul.
Ca la televizor?
Emisiunea e inspirată după mine.
- Trebuie să ai bani cu caru'! - Nu...
Nu mi-au...
N-are a face. Las-o baltă.
Mă aflu aici să vă citesc tuturor gândurile.
Ken a participat la o ieșire cu firma și e absolut uimitor.
Bine.
V-am urmărit la petrecerea asta toată seara.
Abia aștept să intru în mințile voastre!
Bine. Unde începem?
Dă-mi voie, bărbate. Mulțumesc.
- Bună! - Bună!
Ce mai faci? Eu sunt Ken.
- Bună, Ken! - Bine.
Să nu-mi spui cine ești. Știu deja.
Ia stai. Văd o stea.
- Pe cerul nopții. - O stea pentru Stella. Tramvaiul!
Am jucat în Un tramvai...! E replica mea!
I-ai dat indicii. Marianne.
- Nu-i pe bune. - Nu, fii atent. Uită-te!
- Văd un bărbat. - Doamne, pe Tag!
Să fiu al naibii!
Fraților, nu se întâmplă nimic. Nu, Max, nu se întâmplă nimic acum.
- De unde știe totul despre Tag? - Ai cântat la vioară când erai mică?
Da!
Tu ești gay.
- E... o mare realizare pentru mine. - Văd un bărbat...
- Felix! - Felix!
- Pe Felix? - Felix, da.
- Dar Felix nu e aici. - Nu, și asta e trist.
Te simți... singur și în voia valurilor.
- Nu. Bine. - Da, bine. Mulțumesc.
Vino la mediu.
- Nu, cred că vrea o îmbrățișare. - Poftim.
O îmbrățișare.
- Bine. - De ce aplaudați?
- Bine. - Ajunge, frate.
Pot să-ți spun ceva? Ești îndrăgostit.
- Da, ea e logodnica mea. - Nu de ea.
Nu e pe bune, așa că nu-ți face griji.
- Spune-i că nu e pe bune. - N-o mint.
- Spune-i că nu e pe bune. - De ce? E pe bune.
Suntem cu toții aici.
E o făcătură.
- E pe bune. - Nu, e o făcătură.
E pe bune. Pe bune.
Acum...
N-am vrut să fac asta. Nici nu pricep ce...
Exact din acest motiv, vin la tine acum.
- Să-l iau pe el acum? - Da!
Nu. Nu facem asta. N-o face.
Cineva are emoții din cauza secretului.
Am făcut sex cu Nick.
Doamne!
- Nu. - Nu, vere.
Când?
- Săptămâna trecută, în Cayman. - Nu. N-am făcut-o. A fost...
Nu...
Îmi... pare tare rău.
Dustry...
Așa s-a întâmplat și atunci.
Ken îi face praf pe toți!
Atunci de ce l-ai invitat la ziua mea?
Pentru că am...
- Ți-am spus că știu să conduc. - Pot să încerc?
Nu. Ești prea mic. Îmi pare rău.
Uite tortul! Haide, tort!
Tort!
Da! Tort!
Dragule, îmi pare rău.
Te iubesc. Nu știu ce s-a întâmplat.
Mi-am pierdut mințile. Cred că... după nuntă...
m-a apucat paranoia
și am crezut că e ceva între tine... și Sam.
Doamne, nu știu cum m-ai putea ierta, dar eu...
- Sper din suflet să o poți face. - Te iert.
- Poftim? - Am spus că te iert.
Te iubesc și doar asta contează.
M-ai iertat... foarte repede.
Vrei să fiu supărat?
Ar ajuta?
Cred că da.
Nu ți-aș spune așa ceva
dacă nu aș vrea o reacție din partea ta.
Mașina lui Sam se mișcă?
Mașina lui Sam se mișcă... Stai așa.
Sam? Sam! Dă-mi cheile de la mașină.
- Nu sunt la mine. - Mașina ta a luat-o spre piscină.
Cum? Doamne!
- Dumnezeule! - Ai cheile?
Nu știu unde sunt cheile. Doamne!
- Sunt în mașină! - Ce facem?
Trebuie s-o oprim!
- Sparge geamul! - E antiglonț, nu putem.
Nu suntem importanți!
- Prietenia noastră e la ananghie. - Suntem în regulă!
Aș adăuga că un coleg a vândut drepturile pentru Procesele vârcolacilor,
despre care auzisem, dar am uitat.
- Mâna mea! - Ai zis că suntem în regulă!
Mi-a rupt piciorul!
Nu!
Se scufundă.
Se scufundă în piscină.
- Ai lăsat-o scoasă din viteză? - Sigur că nu. Nu sunt un copil.
- Nu! - De ce ai spus „Nu”?
Așa, în general. Nu!
Îmi pare rău pentru Procese.
Măcar avem salariul tău, deci...
Da... Am demisionat.
- Șampanie? - Minunat. Să sărbătorim.
Mulți ani trăiască
Mașina lui Sam. A meritat-o.
Ce amuzant... nu e.
Cred că ar trebui să luăm o pauză.
Super! Artificii!
E ultima surpriză din seara asta, iubito.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu